Filmen tillägnas TITINA DE FILIPPO
GIFTAS PÅ ITALIENSKA
- Vad står på? - Nån är skadad!
Ta det lugnt!
Jag hjälper henne ut. Försiktigt...
- Ge mig ett handtag! - Hjälp honom!
- Vem är det? - Donna Filumena.
- Hon föll ihop på bageriet. - Hon måste i säng. - Rosalia!
Hon är inte sig själv. Hon har inte ätit på två veckor!
Hon blir bara blekare och blekare.
- Vad står på? - Donna Filumena är dålig!
- Donna Filumè! - Vad har hänt? - Hon svimmade på bageriet!
Jag kände det på mig. Bär upp henne.
Vi måste kalla på läkare! Har ni underrättat don Domenico? - Alfredo!
- Vad står på? - Donna Filumena är dålig!
- Skynda dig! Rappa på! - Mamma mia!
Underrätta don Domenico och kalla på läkare!
Ta en taxi!
Försiktigt! Gör henne inte illa!
Försiktigt!
Kom ner med stolen sen.
Ta det försiktigt. Jag kände det på mig. Försiktigt!
Handen är iskall, stackars flicka! Vad ska don Domenico säga?
- Det tänkte jag inte på. - Han kommer att bli utom sig!
- Till kassan! - Jag kommer!
Du kommer att se ut som en drottning i Paris. Diana, få se på dig.
- Det är nåt fel här. - Vad då för fel?
Min brud. Hon blir vackrare än jungfru Maria framför altaret!
- Ni får inte mer än 200 miljoner. - Jag har utgifter på 10 miljoner!
- Var är don Domenico? - Där bakom, i ateljén.
Ursäkta...
- Vad kostar hattarna? - Båda två? 60000 lire.
Don Domè!
Donna Filumena är dålig.
- Ring efter läkare. - Hon är illa däran, hon pratar inte.
Då är hon illa däran.
- Jag diskuterar viktiga saker... - Jag menar allvar!
Aldrig får man vara i fred!
Vi tar hand om...
Jag måste iväg. Ni kan fortsätta förhandla.
Affären, de två konditorierna och bageriet säljer jag i klump.
Jag ska gifta mig och flytta till Rom.
Hej då, hjärtat!
Signor Soriano... Jag är en smula förbryllad.
- Jag vill rådgöra med en kollega. - Javisst, gör allt som behövs.
Jag tänkte på professor Brinati, men han undervisar på förmiddan.
- Då får han komma i eftermiddag. - Det vore riskabelt för den sjuka.
Är det så illa?
Du milde...
- Vad ska vi göra? - Jag vet! Professor Carrocci.
Gör allt ni kan, även det omöjliga! Pengar är inget problem.
Se till den sjuka. - Och ni kan gå.
- Don Domenico behöver kaffe. - Javisst.
Sprutan!
Åk tillbaka till bageriet!
Jag glömde kaffet.
Domenico!
Filumena! Hur är det fatt?
Professorn är på väg. Han ser till att du blir frisk.
- Nej! - Vad menar du?
Klart att du blir frisk.
Jag behöver ingen professor.
Jag behöver en präst.
- Hur är det med henne? - Hon frågar efter en präst.
Gå och hämta don Alfonso.
Han var hennes biktfader!
Doktorn tyckte att ni skulle ha kaffe.
- Är det socker i? - Två skedar.
Är donna Filumena verkligen så dålig?
Larmet går så fort jag tar av mig byxorna!
Jag är rädd! Jag går!
- Lugn, det är bara larmet! - De bombar!
Adjö med er. - Det är en kvart mellan larmet och bomberna!
- Ni måste betala! - Det blev aldrig fullbordat!
- Vi kan vara döda om tre minuter! - Sätt aldrig foten här igen!
Nu börjas det igen. Leve tornet i Pisa som lutar och lutar...
Hjälp oss, jungfru Maria!
Hur ska folk som ser ut så kunna vinna kriget?
Ljuset!
- Ska ni inte gå ner? - Nej!
- Jag följer er till skyddsrummet. - Där är en massa folk.
- De får inte se mig. - Hamnen är ett militärt måI.
- Huset kan träffas. - Hoppas det!
Ska ni gå?
- Jag är rädd! - Kom, då!
Alla människor...
Jag skulle skämmas så!
- Hur länge har du varit här? - Tre dagar.
- Hur gammal är du? -17. Gode Gud!
Gode Gud!
- God natt. - Jag är rädd.
Jag är rädd, jag är så rädd...
Jag är rädd. Gud, vad jag är rädd!
Gode Gud. Jag är så rädd.
- Ska ni gå? - Det är vansinne att stanna här!
- Jag vill dö. - Ska jag också dö?
- Vad heter du? - Filumena.
- Nu går vi! - Nej!
Vad gör du? Idiot!
- Rädd för polisen? - Fårskalle!
Assunta.
Don Domè.
- Känner ni mig? - Filumena.
Filumena?
Ni känner visst inte igen mig.
"Huset". Vico Fantasia.
För två år sen. Under bombanfallet.
- Javisst, ja. - Ni kom aldrig tillbaka.
Det gjorde ni rätt i. Bara en massa elände...
- Vad tar ni för äggen? - Alfrè, åk du med bussen.
Fröken följer med mig i bilen. - Jag kör er till Neapel.
- Vill ni det? - Gärna. - Jag måste av!
Nu åker vi! Ni får klättra ut genom rutan.
Jag ska hjälpa er! Vänta lite!
Titta bara, det är prima vara! Fin utsikt, va?
- Vänta! - Honom tänker jag inte hjälpa.
- Har du släktingar i San Sebastiano? - Nej.
- Var bor du? - Jag bor kvar på samma ställe.
De gav mig det finaste rummet.
- Har du inte resår? - Jag har...
Strumpeband, det är mer moderiktigt. Tycker ni inte om det?
Jo.
Jäkla regn!
Ett utbombat banvaktshus.
Vi går och ser efter.
Är det nån här?
Filumè, kom!
Vad ska ni göra?
Här är ingen.
Är det nån här? - Kom.
Städerskan är hemskt otrevlig. Men jag ska ge igen.
- Hallå där! - Hallå där.
Det måste vara fel banvaktshus.
Ni har en ny bil, vad den glänser! Grattis, don Domè. Får jag?
Filumena, vilken utstyrsel.
- Tycker ni inte om den? - Jo, men...
- Skorna fick jag av er. - Din klänning och min nya bil...
Jag ville ta med dig till Agnanos travbana.
Jag förstår.
- Tog du illa upp? - Nej!
Ni sa en väldigt fin sak. Ni ville ta mig med och visa mig för alla.
Som en fin dam.
- Följ med mig! Kom! - Filumè, jag...
Jag vet inte vad jag ska ta på mig.
Kom!
Monarkister, Neapelbor!
Det är en ära att få tala till er!
- En klänning eller nåt tvådelat? - Det bestämmer du själv.
från denna balkong, idag så tom-
- dyster och tyst, visade drottningen...
- Den här, då? - Mamma mia!
Jag tycker inte om den.
- Den här. - Det är en underklänning!
Filumè, det är lättare att klä av dig...
- ... än att klä på dig. - Jag har en dräkt.
Den här. Men då kan jag inte ha korselett.
- Ta av den, då. - Vänd er om.
Seså!
Det kommer från er, det kommer från hela Piazza d'Italia...
- Ni tittar ju. - Givetvis.
Med rent samvete arbetar vi för Italien!
Vad håller ni på med?
Vi har känt varann i flera år, ändå niar du mig!
Kalla mig Domenico. Mimì.
Låt gå, don Domè...
Domenico.
Hej då, Ermì. Vi ska ut och äta.
Sen ska vi till Agnano och träffa fint folk. Vänner till honom.
Hej med er! Vi ses ikväll!
- Här är ju ingen. - På tisdagar är det inga lopp.
Agnano är mycket vackrare så här, mer poetiskt...
- Det är ju alldeles tomt. - Kom nu!
Kom!
Se vilken fin utsikt!
Mamma mia!
Underbart!
Markisinnan da Basano brukar sitta två rader nedanför.
Med en jättelång kikare.
Vad gör du?
För att vara riktigt lycklig...
...skulle jag vilja ha sovrummet här.
- Det är syrsor i gräset. - Visst...
Vilken söt pojke.
Tycker du om barn, Domè?
Domè!
Santa Chiaras vackra kloster
Sorgen hjärtat mitt omsluter
Varje kväll jag på Neapel tänker...
- Varför är du så dyster? - Kör du mig till slottet, kanske?
- Tja... - Hur behandlar du mig egentligen?
Hur står du ut med att jag är där uppe, till allas förfogande?
I början var det plågsamt, jag blev nästan sjuk. Men du sa alltid:
"De andra räknas inte. Det är du som är min man!"
Jag var 17 år när jag sa det. Jag visste inte bättre.
Men jag har förändrats.
Förstör nu inte kvällen.
Du vet att du kan räkna med mig.
Visst reser jag...
Men vem återvänder jag till?
Om du ändå inte återvände. Då skulle jag kunna lägga alltihop bakom mig.
Men nej. Just som jag funnit mig i det-
- efter ett halvår eller ett år-
- så dyker han upp, och så börjar alltihop igen.
Jag vill inte bo där uppe längre. Domè, jag vill inte vara kvar!
- Var är min lägenhet? Domè! - Här är den!
Jösses! Vad många trappor... här är.
- Har du blivit tokig? - Ja, jag är tokig!
Jag är tokig! Jag är tokig...
- Vad fint! - Kom.
- Vem är hon? - De hämtar allt det där imorgon.
- Vem är det? - Jag.
Det här är hallen.
Det här är matsal och vardagsrum.
- Ska vi öppna? - Javisst.
Blunda.
Domè...
Vet du vem som har gift sig? Min väninna från Genua.
Kom, det här är ditt hem.
Kontraktet är i ditt namn.
- Det finns kök och badrum. - Och hon?
Förra hyresgästens hemhjälp.
- Du kanske vill behålla henne. - Vad heter ni?
Rosalia Solimeno. Min mor var tvätterska.
Min far var hovslagare, signora.
Signora... - Ni kan börja imorgon bitti.
Tack, ers nåd.
Husets härskarinna.
- Var är kontraktet? - Här.
Kan jag sätta mig?
- Efternamnet sist eller först? - Skriv som du vill.
F...
Fi... lu...
- ... m... - Mamma mia!
...me...
...n...
...a. Den är avklarad.
Mar...
...tu...
...ra...
...n...
Vad stort n-et blev!
...o. Namnteckningen är inte vacker, men den är min.
- Vad är hyran? -3000 lire, men oss emellan...
- ... räcker det med en kyss. - Höj hyran, annars går jag.
- God natt, Alfredo. - God natt, don Domè.
Och donna Filumena.
Domè, det har aldrig varit så här underbart, inte sant?
Visst, men nu måste jag gå. Det är sent. Tänd Ijuset.
Stanna och sov hos mig. Som om vi vore gifta.
Via San Potito 29, lägenhet 6. Bostaden är ledig-
- på grund av hyresgästen Amalia Astaritas frånfälle. Är det här?
- Det är här. Släpp in honom. - Jösses!
- När dog signora Astarita? - I förrgår.
Bostadsnämnden beslagtar därför lägenheten...
Bostadsnämnden beslagtar ingenting.
- Jag är ägaren, Domenico Soriano. - Ska ni bo här?
Jag är bara på besök. Men bostaden...
- Bar San Potito! - Ställ det där borta.
Här bor redan signorina Marturano som sen ett halvår-
- vilket framgår av kontraktet... har betalat hyra-
- i avvaktan på den tråkiga händelsen... som nu har inträffat.
I ett halvår har ni tagit emot hyra från den döda och den levande.
Ni där nere! Lägenheten är redan upptagen!
Sju personer. Tacka fröken. Adjö.
Det blev ett märke här. Barberaren får stryka på nåt.
Kom, så dricker vi kaffe.
- Domè, vill du ha skjuts? - Tack, Fofò, men jag har egen bil.
Nån som har nåt att förtulla? Parfymer, cigaretter...
- En limpa. - Vi tar en titt i den här.
Var vänlig och öppna.
Ursäkta.
Valet i Amerika Eisenhower ny President
- Vad är det här? - Konstnärliga nakenstudier.
När man är i Paris hamnar de obemärkt i resväskan.
Var fick du tag i dem?
Konditori Soriano Glassbar
Imorgon bitti låter du städa hela lokalen, det ser för jäkligt ut.
Och ta det försiktigt med vattenflaskorna.
De har ringt och klagat på att tomflaskorna är trasiga. God kväll.
Filumè!
- Är du tillbaka? - Jag har tittat på dig i en kvart.
- Känner du inte igen mig längre? - Se vad jag köpte i London.
35000 lire, handgjorda. Märket heter "Burrow".
Om man ställer dem i månskenet har man snart en liktorn.
En så kallad Burrow-liktorn.
Vart ska du? Bilen står ju här.
Du har varit borta i fyra månader, och så pratar du om skor.
Vi går en sväng. Jag måste prata med dig.
Domè, det är en ung man som vill gifta sig med mig.
- Skulle inte det vara möjligt? - Jovisst... Vem är det?
En som vet allt om mig. Vem jag var, och vem jag inte var.
Jag älskar dig, Domè.
Jag har älskat dig från första stund. Men du har aldrig älskat mig.
Jag visste det! Du är sur för att lämnar dig ensam ibland.
Jag kan inte jämt vara i Neapel!
Dessutom är det ditt fel. Om inte du hjälpt mig-
- hade jag måst vara på plats och skött mina affärer.
Så jag älskar dig inte? I så fall hade jag inte skaffat bostad åt dig.
Jag hade inte anförtrott dig min affärsverksamhet.
Jag skulle inte ta med dig hem, till min mamma.
- Till din mamma? - Ja, hon vill träffa dig.
Kom.
Mamma, får vi komma in?
Mamma...
Filumena är här för att träffa dig.
Vackra Filumena!
Carmelas systerdotter, inte sant?
Javisst, Carmelas systerdotter.
Carmelas systerdotter...
Så ja, mamma. - Hon får hostattacker, men de går fort över.
Jag ska visa dig rummet där...
- Det där är mitt. - Vem är Carmela?
Glöm det. Carmela var mammas hembiträde.
Hon är i Amerika nu, men lovade att skicka hit sin systerdotter.
Nu frågar mamma jämt efter den där systerdottern.
Du vet hur gamla är. Hon är klar i huvudet, men har vissa fixa idéer.
Jag förstår. Och det här var Carmelas rum.
Huset är stort, men det finns bara två sovrum, mitt och mammas.
Däremot finns det flera salonger, du vet hur man byggde förr.
- Gamla hus... - Jag tar hit Rosalia.
Huset är stort, och din mamma behöver hjälp.
Javisst, det är du som är husets härskarinna nu.
- Som sover i hembiträdets rum. - Ditt riktiga rum är mitt.
På natten smyger du genom hallen...
Och går in i ditt tomma rum. För vem vet var du är.
- Vad menar du? - Carmela!
Filumena, Carmela! Carmela!
- Vad är det, mamma? - Vad står på, donna Matilde?
Krubban, krubban! Krubban!
Kvinnan med hönan ska stå bakom muren.
- Kvinnan med hönan... - ... ska stå bakom muren.
- Bakom muren! - Vad säger hon?
- Bakom mulan. - Bakom mulan?
Domenico var i Santo Stefano Rotondo i ett helt år.
- Hos fader Pio. - Hos hororna.
- Har prästen varit här? - Han kommer i påsk, nu är det jul.
- Han kommer i påsk. - Det var synd.
Jag behöver kissa.
Pottan...
...står under möbeln bakom skärmen.
- Förbaskade... - Pottan!
- Din mor var en fantastisk kvinna. - Prefekten kondolerar.
- Hon hade både skönhet och moral. - Nu är hon i himmelriket.
När vi var små... hämtade hon dig på skolan...
- ... i sin fina stråhatt från Florens! - Hon var så vacker...
Signora Cucurullo!
- Domenico! - Hon envisades med att komma hit.
God dag. - Stackars Matilde!
- Jag mår inte... - Hur är det fatt?
Signora Cucurullo...
En kopp kaffe! Signora Cucurullo är dålig!
- Känner ni den där Cucurullo? - Nej.
Vänta lite...
Nej! Vill du visa dig för folk... vid ett sånt här tillfälle?
Jungfru Maria!
En gåva till jungfru Maria!
Tack, signorina!
God morgon, donna Filumè. Han är där bakom. På sin plats.
Till kassan!
Filumena...
Duktig flicka.
- Tog du hit påskäggen? - Ja.
Med överraskning och allt.
Fader...
Är hon verkligen... döende?
Professorn är ju på väg!
Mitt barn...
Mitt barn... Var nu uppriktig. ÄIskar du henne?
Vi har varit tillsammans i många år. Ni känner till vår historia.
Jag vet allt.
Domè...
Kom!
Alfrè...
Tyst med dig!
Tar du, Domenico Soriano, Filumena Marturano till din äkta maka-
- enligt den heliga romerska kyrkans föreskrifter?
Ja.
Vill du, Filumena Marturano-
- ta Domenico Soriano till din äkta make-
- enligt den heliga romerska kyrkans föreskrifter?
Ja.
Tyst!
Jag förklarar er man och hustru.
Don Alfò, kamma er. - Du går dit, och du kommer hit.
Jösses!
Varsågod, ät.
Bravo, mitt barn, det var en god gärning.
- Det blir en själ till i paradiset. - Tack, don Alfò.
Diana, är det du?
- Är du klar? - Nästan. Är affären i hamn?
Det verkar så. De väntar på dig hos advokaten.
200 miljoner i kontanter och resten i växlar. Och Mimì...
Tryckeriet vill ha texten till bröllopsmeddelandet.
Det är bråttom, Mimì!
I värsta fall når det fram till folk efter att vi gift oss.
Det förändrar inget.
Jag vet inte. Snart, kanske.
Ja, stackarn är döende.
Jag är här. Stackarn lever!
Jungfrun förbarmade sig över mig. Vi är gifta!
- Frun är återuppstånden! - Filumè!
- Ett trick! Hur kunde du? - Du har aldrig generat dig.
Jag lät dig byta kassörska tre gånger!
Första gången lät jag det passera. Jag låtsades som inget.
Den andra lämnade dig. Och den tredje ville du gifta dig med.
Ni visste om det!
Ut ur mitt hus!
- Du med! - Det är mitt hus också!
- Jag går ingenstans! - Du har alltid varit en slampa!
- Du talar om din fru. - Vilken fru?
Din fru! Signora Soriano!
Jag ska döda dig och ge dig några slantar! Du är inte värd mer!
Och ni hjälpte henne! Jag ska döda er allihop!
- Nu blir det blodbad! - Var är revolvern?
I byrålådan. Akta de nystrukna skjortorna.
Idiot!
Du är en idiot och ett kräk!
- Herregud! - Dra åt helvete!
- Du milde! - Vad har ni gjort?
Försvinn! Mitt knä! Hjärtat!
Hjärtat!
Hjärtat...
- Han är där inne. - Vem?
Don Domenico fick hjärtinfarkt och är döende!
Han är inte döende! Nån som saknar hjärta kan inte få en infarkt.
Har vi förvandlats till statyer?
Seså, flickor!
Kärleken kommer och kärleken går
Glädje och sorg ständigt den ger
Är du från Neapel? Är du notarie? Vad fasen gör du, då? Ska vi gå?
Ett ögonblick. - Filumena, du har telefon.
Hallå? Från San Sebastiano al Vesuvio?
Fortare! Fortare!
Fortare!
Jäklar! Vilken väg är det? Jag har alltid kommit med bussen.
Som den där gången när vi träffade er?
- Känner ni nån här? - Var tyst och kör ditåt.
Annunziata! - Var är hon?
Annunzià, frun är här!
- Annunzià! Hur mår han? - Han sover.
Sover han? - Michele! Michelino!
- Han har vaknat. - Ni skulle sett honom igår kväll.
Han hade såna kramper.
Jag sa till min man: "Vi måste underrätta frun. "
"Gå och ring henne. " "Så här dags?"
- "Just precis. Väck telefonisten. " - Det var bra gjort.
Michele... Michelino... Vill du inte komma till mig?
- Han vill till mig. - Michelino...
Kom till mig.
Michelino... - Vad hände? Har doktorn varit här?
Han frågade genast vad pojken hade ätit.
Jag berättade att han hade satt i sig ett kilo körsbär med kärnor och allt.
Han gjorde en magpumpning och gav honom laxermedel.
- Jösses! - Nu kommer det!
Seså, mitt hjärta.
Kläm fram det, lilla hjärtat.
Där kom kärnorna.
Vad söt du är! Kärnorna...
Säg inge ttill don Domenico. Varken om bilen eller det andra. Förstått?
Har du förstått? Du ska säga: "Jag har förstått. "
Jag har förstått.
Vilken fin pojke!
Fyra undertröjor i ull, tre par kalsonger och två par strumpor.
Och vilken vacker mamma med pojken i famnen...
Vad hände?
Filumè... Jag...
Jag gifter mig med er båda.
Jag äktar er, med son och allt.
Kör nu.
Jag ber om ursäkt.
Alfrè, jag har två till.
- Håll inte på sådär! - Två till?
De kan få bakelser.
God dag, signora!
Riccardo...
Umberto...
Kan vi få bakelser som sist?
Ät inte för många!
Ät!
Akta kläderna, annars blir nunnorna arga.
Bakelser äter man i en munsbit.
Se upp så ni inte får ont i magen!
Donna Filumè... Jag gifter mig med alla tre. Vad är det jag säger?
Jag äktar er med alla tre.
Pojkarna är mitt allt.
Du kan inte ge dem det de får, utan att han vet det, av Domenico Soriano.
- Ni får inte gå upp! - Jag mår bra! Ge er iväg!
- Gå! - Nej!
Gå, Rosalia.
Bara en kvinna som du skulle kunna sjunka så djupt.
Du kunde inte lägga band på dig. Du har inte förändrats på 22 år!
Men jag tänker anmäla er allihop!
Dig, läkaren och prästen!
När jag berättar var jag plockade upp dig, får jag rätt!
Och då är det ute med dig! Gode Gud...
Sätt dig.
Är du klar? För det första... Var du hittade mig är ingen nyhet.
Dessutom gick du själv dit.
Varken läkaren eller prästen visste nåt. Och prästen trodde mig.
Efter 22 år med dig skulle vilken kvinna som helst bryta ihop.
I 22 år har jag varit din piga. Jag har skött din verksamhet.
Jag har skött hushållet och tvättat fötterna på din mor och dig!
Inte nu när jag är 40, utan när jag var yngre. Den eviga pigan!
Jag har aldrig sett dig ödmjuk.
Du har aldrig visat förståelse för den verkliga situationen.
Alltid hård och föraktfull. Jag har aldrig sett en tår i dina ögon.
Under alla dessa år har jag aldrig sett dig gråta. Aldrig!
Skulle jag ha gråtit över dig?
Det hade varit nåt!
Man gråter när man vet vad lycka är men inte kan få det.
Men jag vet inte vad lycka är, så jag har inte kunnat gråta.
Du har aldrig respekterat mig. När slutar man betala för sina synder?
Vid 50 års åIder kommer han hem med läppstift på sina näsdukar!
- Var är de? - I säkert förvar.
Du smusslar inte ens! Det kvittar om Filumena ser dem.
Vem är Filumena? Vad har hon för rättigheter?
Och så blir gamla karln nerkärad i en 20-åring!
Vad gör det dig om hon är 20 eller 22 år?
Inget! Jag bryr mig inte om vad du gör längre!
Men just nu har jag användning för dig.
Tror du att jag ger mig av tomhänt efter 2,2, år?
Pengarna! Där har vi den verkliga orsaken!
Pengar hade du fått även utan denna... maskerad.
Tyst med dig. Pengar är det enda du begriper dig på.
Det är nåt annat jag vill ha av dig.
Och du ska ge mig det.
Jag har tre söner, Domè.
Men... vad är det du säger?
- Tre söner? - Tre.
- Du visste om det. - Ja, det visste jag.
- Vem är deras far? - Män som du.
- Filumè, vad menar du? - För mig var ni likadana allihop.
Den äldste fyller 20 i maj och studerar. Den näst äldste...
Inte den minen - de är inte dina.
Känner de dig? Var bor de? Hur har du försörjt dem?
Med dina pengar.
Jag har försörjt dem med dina pengar.
Jag känner dem inte, men de kan skratta åt mig!
- De vet inte ens att du finns! - Jag har bara betalat.
Skulle jag ha dödat dem? De tyckte mina väninnor.
"Så blir du av med problemet. " Jag fick ingen hjälp, inga goda råd.
Jag måste hitta svaret själv. Men nu är de stora.
- Ni är ett helgon! - Gråt nåt annanstans, Rosalia.
Helgon... Du är en djävul. Du är en giftorm-
- som förstör allt i sin väg!
Om du inte vill ha pengar, vad vill du då ha?
Jag är trött på att gömma mig och se dem växa upp på avstånd.
Jag vill att de ska lära känna mig och älska mig! Jag behöver det!
De ska inte behöva skämmas när de visar sina papper.
Jag vill att de ska ha ett namn. Samma namn som jag!
- Nämligen? - Soriano.
Det kan du glömma. Jag låter inte tre främlingar bo här, jag svär!
Svär inte! Jag har fått leva på allmosor i 22 år på grund av en ed.
Tänk om du skulle behöva allmosor av mig en dag?
Hon ville ta dem till mitt hus med mitt namn, dessa...
Horungar!
Hon har fått mig att tappa rösten också!
- God morgon. Har ni sovit gott? - Så du ser ut! Vad pågår här?
- Vi möblerar om lite. - Vad gör du?
Flyttar nattduksbordet. Donna Filumena bad mig göra det.
Alfrè! Kom hit!
Tusan! Vad är det som pågår?
Lucì, sen hämtar du de nya lakanen med rött band.
Häng klänningarna i skåpet och ställ skorna i hyllan bakom skärmen.
Hyllan bakom skärmen?
- Mammas rum! - Rummet tillhör signora Soriano.
- Mamma... - Jag vägrar sova i husans rum!
- Lägg tillbaka allt på sin plats! - In i skåpet med dem!
Allt ska tillbaka till sin plats!
- Vad är det här för sovsal? - Mina barns.
Det blir lite trångt, men de har ju haft det så bekvämt fram till nu...
Jag ska ringa min advokat, så får du se hur det slutar.
- Du kan ringa Gud Fader själv. - Jag ser till att ni blir utkastade!
- Du ska tillbaka dit du kom från. - De har slagit igen, Domè.
Enligt paragraf 101, 110, 121 och 122 är ert civilstånd olagligt.
- Jag kan inte mycket om lagen. - Det har vi förstått, signorina.
Ur laglig synpunkt har ni gjort er skyldig till bedrägeri.
Paragraf 101: "Äktenskap vid överhängande livsfara. "
"Vid överhängade livsfara... " och så vidare.
Men nån livsfara var det inte, för ni låtsades bara.
Det finns vittnen.
Alfredo, Lucia, Rosalia. Så fort prästen gått steg hon upp och sa:
- "Domè, vi är man och hustru. " - Paragraf 102: "VåId och bedrägeri. "
"Äktenskapet kan bestridas av den part"-
- "vars samtycke har tvingats fram med våId"-
- "eller förbigåtts till följd av bedrägligt förfarande. "
- Jag förstår ingenting. - Jag sa "ja" för att du var döende!
- Äktenskapet är villkorslöst. - Förklara på neapolitanska.
- Ni kan läsa själv. - Jag kan inte läsa.
Och jag litar inte på papper.
Eftersom ni inte var döende, är äktenskapet ogiltigt. Förstår ni?
Än prästen, då?
Han kommer att säga att ni brutit mot sakramentet. Det är ogiltigt.
Det är ogiltigt. Jag skulle ha dött.
- Och om jag hade dött? - Då hade det varit giltigt.
- Är det rättvisa? - Lagen kan inte stödja ert agerande.
Det är till skada för den andra parten.
Don Domenico Soriano vill inte vara gift med er!
- Det är solklart. Har du förstått nu? - Nej.
Men jag tror på det. Det måste vara sant.
Du har lugnat dig. Du har fått tillbaka din överlägsna uppsyn.
Advokaten, gå vidare.
Inte jag heller. Jag vill inte ha dig heller.
Advokaten kan gå vidare. Jag vill inte ha honom.
Jag var inte döende, och jag ville lura honom.
Jag ville stjäla ett efternamn.
Jag kände bara till min egen lag, men inte ville jag skada nån.
Ursäkta.
Alfrè, kom hit!
- Be alla tre komma. - Alla tre? Javisst.
Två är redan här. Det är bara minstingen som fattas.
Hjälp mig med håret, jag darrar.
Jag har väntat på det här, men nu är jag rädd. Vad ska de säga?
De kommer att tacka er för allt ni gjort för dem.
Ni ska bara tänka på att göra er fin. Ta på lite läppstift.
- Ni är ju likblek! - Jag vill se ut som en mor.
Sådär, ja. frun kommer strax.
Ät lite bakelser så länge.
Jag ställde fram bakelser.
Jag måste ha sett dig nånstans.
- Visst gick du på Nazareth-skolan? - Nej - Sant'Antonio La Palma.
- Var de ursuliner? - Nej.
Kom. Ta en bakelse du också.
- Hej. - Hej.
- Har du tändstickor? - Du, då? - Vem är du?
Jag ska presentera mig. Michele Esposito.
- Trevligt att träffas. Esposito. - Esposito.
Alla tre har samma efternamn! Esposito...
Fick ni också en inbjudan?
Piazza del Gesù 44, Filumena Marturano. "Velkommna till... "
Nån som inte kan stava.
- Vem är Filumena Marturano? - Hon är en...
Det vet alla. Hon är berömd.
- Vad vill hon oss? - Det är som en deckare.
- Hur många röker du om dan? - Fyra-fem. Jag är 15 år.
Stig på, advokaten.
Signorina...
Då ser vi till att få det överstökat.
Advokaten har förberett allt.
Vi går till mitt arbetsrum. Har du ändrat dig?
- Vilka är där inne? - Jag kommer strax.
Jag ska skriva på papperen, och jag har redan packat.
Jag släpper dig, men jag tänker inte avstå från mina barn. Gå!
- Varför? - Släpp mig.
Du kan inte hindra mig från att berätta att jag är deras mor.
Oroa dig inte för mig, jag är stark. Jag är kvinnan som inte gråter.
- Gå till arbetsrummet! - Du är galen! - Kom, advokaten.
Ja, det är jag. Det är jag, Michele.
Hon som jämt kommer till bensin- stationen för att se vad du gör.
Du känner också igen mig, Riccardo. När jag köper ett par handskar-
- låter jag dig vända upp och ner på hela butiken.
Men du har aldrig sett mig.
Ändå har jag ätit tillsammans med dig många gånger.
På restaurangen, vid sjukhuset.
Jag satt mittemot dig.
Men du såg mig inte. Du studerar jämt, till och med medan du äter.
Det här är ingen deckare som Michele sa.
Det är ett drama, ett stort drama. För att...
Ni är mina söner.
Vad står ni där för? Gå och tvätta bilen!
Känner ni till slumkvarteren? Vergini, Forcella, Tribunali...
Mörka och sotiga, där man inte kan andas på sommaren.
I ett av de kvarteren bodde jag med min familj.
Vi var så många! Jag vet inte vad som hände med min familj.
Vi bråkade jämt.
Vi la oss utan att säga god natt och vaknade utan att säga god morgon.
Och den hemska värmen...
På kvällarna satt vi runt en stor tallrik med massor av gafflar.
Min far visade bara intresse för mig en enda gång.
Jag var 16 år. Han sa: "Nu är du vuxen"-
- "och maten räcker inte till dig. " 16 år...
Jag tittade på de välklädda unga kvinnorna som gick förbi.
De gick arm i arm med sina fästmän.
Det var en som hjälpte mig ibland. En bagare.
Han gav mig skorpor och bröd. På vintern värmde jag mig vid ugnen.
Men min far hade rätt jag hade blivit vuxen.
Det la även bagaren märke till.
En dag träffade jag en väninna. Hon var väldigt elegant.
Kanske tyckte jag att allt var vackert på den tiden.
Hon sa: "Det och det... "
"Det och det. "
Förlåt mig!
För er hade kanske ingen mor alls varit bättre-
- än en mor som jag.
Är det så?
Är det inte så?
- Ge mig en puss, då! - Mina händer är smutsiga.
Det gör inget!
Jösses, jag visste inte att damer tjuvlyssnade.
Riccà...
- Vart ska du? - Låt honom vara, han är sån.
Riccà! Ska du gå?
Riccà, kom tillbaka!
Har de gått?
Jag är trött på dig också! - Kan vi få ett slut på den här cirkusen?
Vänta på mig där nere.
Jag ska reda ut en sak med husets herre, sen kommer jag.
- Var är advokaten? - Han har gått.
Men papperen är här. Ska jag läsa upp vad som står?
Här är alla nycklar. Nån hämtar mina saker imorgon.
- Ska jag skriva på? - Där.
Du hade inte behövt ställa till det så för att få pengar.
Pojkarna måste vara upprörda. Varför berättade du det för dem?
Domè, en av dem är din son.
- Jag tror dig inte. - En av dem är din son.
Sluta.
Jag hade kunnat säga att alla tre var dina. Jag hade övertygat dig.
- Men bara en är din son. - Det kan inte vara sant.
Det skulle du ha berättat redan då för att binda mig vid dig.
Du hade tvingat mig att döda honom. Han lever tack vare mig. Din son.
- Vilken av dem? - Jag minns inte. För mig kvittar det.
Kom och se. Riccardo står också där nere och väntar på er.
Jag visste det.
- Vilken av dem? - Du ser, de är lika.
- De ska vara lika. - De är ju dina söner.
Jag vill inte veta av dem. Gå din väg!
Jag ska gå. Jag ska gå.
Vänta där nere. - Ett ögonblick, Domè.
En kväll sa du att vi skulle låtsas älska varann.
Jag älskade dig verkligen, men du låtsades.
Och när du gick gav du mig som vanligt... 100 lire.
Här är de. Jag skrev ner året och dagen.
Sen reste du iväg. När du kom hem var min mage redan stor.
Jag lät dig tro att jag var sjuk och hade åkt ut på landet.
Jag behöver bara en liten bit.
Datumet som jag skrev.
Sådär, ja. Här har du.
Man betalar inte för barn.
- Vad är det med dig? - Inget.
- Jag ska ta en kaffe. - Ska jag följa med?
Nej, jag är strax tillbaka.
Var är det?
Här är det matematiska beviset!
- Sover du? Titta på det här. - Milanesiskan.
- Kirurgens fru med de snygga låren. - Läs dedikationen.
"Bellagio sommaren 1946. Tre himmelska månader. Marisetta. "
Jag kan inte ha varit här med Filumena.
Så han kan inte vara min son.
Såvida han inte föddes för tidigt.
Skulle handskmakaren fötts för tidigt? En välväxt ung man som han?
Tusan. Augusti, juli...
...juni, maj... Sluta gäspa och drick lite kaffe.
- Sedeln säger allt. - Nej!
De drogs in när amerikanerna införde sin valuta.
De var i omlopp ända till 1951. 50-lire-sedlarna drogs in!
Om jag hade gett henne 50 lire hade det gått att räkna ut.
Min idiot! Vi sammanfattar.
Handskmakaren föddes två månader för tidigt. Mekanikern...
Han kan det inte vara. Jag var i Paris med hästfolket.
Just det. Sen var jag i London. Här är stämplar och allt.
- Lova en gång till att du inte vet. - Jag lovar!
Hör ni inte blodets röst?
Den säger att jag gjort många misstag.
Jag har sprungit och sprungit utan att nånsin komma i måI.
Filumè...
Jag har väntat på dig i tio dagar.
Jag känner mig som en polis.
Vad vill du?
Prata!
Jag kan inte prata med dig om du står upp!
Hur som helst... Du kan väl erkänna att du Ijög.
Du har lugnat dig, och även jag ska hålla mig lugn.
Inte ett ord av det du sa var sant-
- för att inte tala om det där med datumet på sedeln. Snälla du!
Du är analfabet! Om du ska skriva nåt behöver du ett helt torg!
Det är sant.
Men det är bara några siffror. Ett datum.
Det kan jag skriva.
Jag hade inga baktankar med det.
Det var en viktig kväll, underbar.
Hur kan du ha glömt den?
Vilket år var det?
Var vi ockuperade av tyskarna?
Amerikanerna?
- Vad hade jag för kläder, vilka skor? - Vad är du för en?
Du minns ett par skor.
- Men inte kvällen... - Vad ska jag göra?
20 år...
Allt har förändrats, ändå är allt likadant. Hus, skyskrapor...
Och mitt i alltsammans... ett gammalt drama som vårt.
Du vill att det ska vara gammalt. Det finns skyskrapor i Amerika också.
Och inuti dem gamla dramer. Det är inte det som är problemet.
Problemet är att vi förr hade stora hjärtan.
Men nu är de små som den här.
Filumè!
Ska du bara gå?
Har du börjat använda läppstift igen?
- Hur gammal är du? -15. Det frågade ni redan igår.
- Då är du född -49. Vilken månad? -25 mars.
Vill ni ställa mitt horoskop?
Ursäkta.
Sådär, ja. Vad är det för fel på bilen?
Jag ska ta en titt.
Nån har mixtrat med tändstiftet. Se till att låsa motorhuven.
Så slipper ni sånt här.
- Hur mycket är jag skyldig? - Inget. Ge dricksen till honom.
Gör rent herrns vindruta! - Adjö.
Talken har torkat!
- Vi har likadana händer. - Jag har 8 och ni 9.
Det är inte storleken som räknas, utan formen.
Långfingrarna är lika långa, men inte tummen.
- De är inte likadana. - Nej, men nästan.
De är inte likadana. Ursäkta mig.
God dag, signorina. Ert paket är klart.
Du blir bara sötare. Kom i tid ikväll. Klockan åtta.
Hej då.
- Du gillar visst kvinnor. - Jag gör det!
Ta hand om den gamle fikusen.
Nu får det räcka, Filumè. Det får räcka.
Nu måste du tala om vem av de tre... som är min son.
Du måste berätta det! Annars vet jag inte vad som händer!
Nu förstår jag varför du tog med mig till Vesuvius.
Du vill knuffa ner mig.
Vill du veta det? Då ska jag berätta. Det kanske är lika bra.
Då kan du hjälpa honom. Han tjänar inga pengar än...
- Är det studenten? - Ja. Umberto.
Umberto.
Umberto...
Det är klart att... han har valt... en svår väg.
Om han studerar och är ambitiös...
Om han studerar kan han inte bo i oredan hemma hos er.
Ni är så många.
Att studera tar på krafterna.
Han behöver...
Och sen ska han gå på universitetet. Sorianos son...
Tänka sig... Just den som behöver mest hjälp.
Vad ska en mor göra? Hon måste försöka hjälpa den svagaste.
Men du gick inte på det. Du är listig.
- Det är Riccardo. - Handskmakaren?
Nej, Michele, mekanikern.
Du vill driva mig till vansinne!
Så fort jag sa att han var student-
- började du prata om att ge honom pengar!
Honom vill du hjälpa, men inte de andra två.
Förstår du inte att det skulle vända dem mot varann?
Var inte så egoistisk, Domè! Tänk inte på dig själv.
Tänk inte på mig. Låt allt vara som det är, så går vi åt skilda håll.
Jag tänker berätta sanningen för dem! "Jag är rik, jag är den och den. "
"En av er är min son, och nu får ni själva lista ut vem det är. "
Domè! Låt dem vara! Du får inte vända dem mot varann.
Håll dig borta från dem och kom ihåg att...
Om du berättar det jag sagt för mina barn, dödar jag dig.
- Jag menar allvar! - Tyst med dig!
- Alla tre ska behandlas likadant! - Lugna dig!
- Jag ska döda dig! - Var tyst!
Jag ska döda dig...
Jag har alltid älskat dig, Domè.
Nu mer än nånsin.
God morgon.
Varför slutade ni prata?
Det var inget viktigt, don Domè.
Sätt er.
Klockan är redan sex. Och er mor är som vanligt...
- Jag gillar inte "don Domè". - Ni sa inte vad vi skulle kalla er.
Jag tänkte att ni skulle lista ut det själva.
Jag ska gifta mig med er mor, om hon kommer. Med henne vet man aldrig.
Från och med imorgon har ni samma efternamn som jag - Soriano.
Vem av er gillar hästsport?
- Varför skrattar ni? - Vilka pengar skulle vi spela för?
När jag var ung älskade jag att sjunga. Vem av er sjunger?
- Inte jag. - Men jag.
Sjunger du? Låt höra. Kan du "Santa Chiaras kloster?"
Den är gammal.
- Ska jag sjunga här? - Tyst, så jag får höra.
Låt höra, Michè!
Så kan jag också sjunga! Var har du rösten nånstans?
- I så fall är jag Enrico Caruso. - Låt höra!
Jag är inte lika kaxig som han. Bara lite, då.
- Santa Chiaras vackra kloster... - Sorgen hjärtat mitt omsluter
Varje kväll jag på Neapel tänker
Tyst med er. Tre neapolitanare som inte kan sjunga...
- Lycka till, donna Filumè! - Tack!
- Klänningen är sned! - Det är bara ni som ser det.
- Jag har sytt klänningar i åratal! - Du Ijuger mig rätt upp i ansiktet!
Då säger jag att den är sned, så blir ni nöjd.
- Vad vacker ni är! - Jag är alldeles snurrig!
Vad fin du är, Filumena. Vacker som en blomma igen!
- Ägaren är hygglig. - Ska du jobba kvar på macken?
- Jag trivs där. - Dessa trånga skor...
- Grattis! - Sabla skor!
- Ta av dig dem. - Jösses, vad trött jag är.
- Nu går vi och låter mamma vila. - Hej då, Riccà.
- Ska ni gå? - Mamma är trött.
- Ha det så bra, mamma. - Adjö, don Domè.
Hej då, pappa.
- Ses vi imorgon? - Vi ses imorgon!
- Vad är det? - Jag gråter, Domè.
Det är så härligt att gråta!
Översättning: Catharina Kisch PrimeText International
Textadmin: PrimeText International www. primetext. tv